Dette er stedet for det største massemordet i verdenshistorien.
Auschwitz.
1,1 millioner mennesker døde her.
Mer enn de totale britiske og amerikanske tapene-
- under hele andre verdenskrig.
Dette er historien omAuschwitz-
- og hvordan gjerningsmennene tenkte.
Historien bygger på dokumenter-
- som er blitt funnet etter åpningen av østeuropeiske arkiver, -
- samt på intervjuer med folk som var der, -
- inkludert noen tidligere medlemmer av SS.
Lurer dere på om dette er nødvendig, -
- så husk at de er våre fiender og at det er krig.
Men Auschwitz grusomheter var ingen isolert hendelse.
Leiren var en del av nazistenes plan for erobringen av Øst-Europa, -
- et ødeleggelseskrig ulikt noe annet i moderne tid-
- der uskyldige sivile ble myrdet av spesielle dødspatruljer.
Ordren var: "De skal skytes."
Og for meg var det bindende.
Under krigen tok nazistlederne en av historiens mest beryktede avgjørelser, -
- det de kalte for Den endelige løsningen.
Utryddingen av jødene.
I Auschwitz gikk de ned den krokete massemordsveien-
- og skapte dette, bygningen som symboliserte deres forbrytelser.
En dødsfabrikk.
Mennesker skrek. De visste ikke hva de skulle gjøre.
De klorte gråtende på veggene, til gassen begynte å virke.
Hvis jeg lukker øynene, så ser jeg bare kvinner som står oppreist-
- mens de hold barn i hendene.
Dette er den overraskende historien om Auschwitz tilblivelse, -
- nazistenes masseutryddelse, -
- om at hensikten med Auschwitz i begynnelsen ikke var å gasse jøder, -
- og hvordan nazistenes dødspolitikk ble utviklet-
- på en måte som motsier myten om SS som morderroboter som bare adlød ordrer.
AUSCHWITZ Nazistene og Den endelige løsningen
Uventet opptakt
Sørvest-Polen, april 1940
Våren 1940-
- reiste SS-kapteinen Rudolf Höss gjennom Polen-
- til sin nye post som kommandant for en ny konsentrasjonsleir.
Höss dro til utkanten av byen Auschwitz-
- i et område Hitler hadde tatt da han invaderte Polen året før.
Her skulle Höss bygge denne leiren, det første Auschwitz-
- som senere ble kjent som Stammlager ellerAuschwitz 1.
Men da Höss ankom i april 1940, eksisterte få av disse bygningene.
Denne beryktede leir begynte-
- som en ansamling forfalne polske hærbrakker-
- rundt en stor ridebane.
Utdrag av "Sjef forAuschwitz" av Rudolf Höss
Det var en vanskelig oppgave. Jeg måtte bygge en leir for 10000 fanger-
- med de hus som fantes-
- som var velbygde, men nedslitte og fulle av skadedyr.
Men Auschwitz var ikke bygd for polske jøder. Disse skulle forvares i gettoen.
Her skulle politiske fanger som var en trussel mot okkupasjonen sperres inn.
Rikets motstandere må holdes innesperret.
Bare SS kunne beskytte den nasjonal- sosialistiske stat mot interne farer.
Ingen annen organisasjon var tøff nok.
Okkupasjonen av Polen ble brutal. De ville gjøre polakkene til slaver.
Det var derfor nazistene bygde steder som Auschwitz-
- med tyske konsentrasjonsleirer som modell.
Höss, som hadde arbeidet i konsentrasjonsleirer siden 1934-
- visste at han måtte skape noe som satte skrekk i polakkene, -
- men de gasskamre som Auschwitz ble beryktet for, var ennå ikke påtenkt.
Höss tok til og med etter det kyniske mottoet fra leiren Dachau i Tyskland.
Arbeit Macht Frei, Arbeid gir Frihet
Dette ble skrevet inn overAuschwitz' porter.
De polske fangene som nå kom hit-
- fikk en grusom behandling av SS.
Over 50% av de 23000 polakker som først kom til leiren døde innen to år.
Jerzy Bielecki ble satt iAuschwitz-
- fordi han var mistenkt for å tilhøre motstandsbevegelsen.
Der ble han dømt til hengingstortur, en vanlig konsentrasjonsleirstraff-
- derfangen måtte bære hele kropps- vekten med bakoverbøyde armer.
Han ville henge meg på kroken.
Han sa: "Still deg på tå!"
Så hengte han meg opp og sparket unna stolen uten forvarsel.
Jeg tenkte: "Jesus! Maria! Herregud. For en forferdelig smerte."
Skuldrene mine holdt på å brekke. Begge armene ble revet ut av ledd.
Da jeg jamret, sa han: "Stille, kjøter. Du fortjener det."
"Du må lide."
Livet iAuschwitz var veldig voldelig, -
- men leiren var ikke viktig for nazistenes planer.
I begynnelsen var Höss nødt til å tigge om forsyninger.
Jeg fikk ingen hjelp av Konsentrasjonsleirinspeksjonen, -
- så jeg måtte klare meg så godt jeg kunne.
Jeg måtte kjøre 10 mil til Zakopane og Rabka for å få noen gryter.
Jeg visste ikke hvor jeg skulle få tak i 100 meter piggtråd, -
- så jeg var nødt til å stjele piggtråden.
Etter en dags stjeling gikk Höss hjem til huset sitt i utkanten av leiren.
Her levde han som han syntes en nazistisk erobrer burde-
- og behandlet fangene som tjenere.
Hver uke tok en underoffiser meg til Höss' hus for å klippe håret hans.
Han sa ikke et ord til meg, og jeg sa ikke noe siden jeg var redd.
Ble du ikke fristet til å stikke saksen i nakken på ham?
Det kunne ha hendt. Jeg kunne skåret halsen av ham.
Det kunne ha hendt, -
- men jeg er en tenkende skapning.
Vet du hva som ville hendt da?
Hele familien min ville blitt utslettet, sammen med halve leiren-
- og noen annen hadde kommet i hans sted.
Mens Höss levde bekvemt, kjempet fangene for å overleve.
Uten nok næring vokste en æreskodeks fram-
- og en av de verste forbrytelser man kunne begå var å ta en medfanges mat.
- Hva skjedde med sånne personer? - Fangene drepte dem om natten.
De la et teppe over ansiktet til han sluttet å puste. Ingen spurte.
Om morgenen rapporterte husets eldste antallet døde.
Hadde dere ingen følelser? Var dette normalt?
Absolutt. Det var helt normalt-
- unntatt et svakt glimt, underbevisst, kanskje. Gud.
Og sånne og lignende ting skjer fortsatt i dag.
Det var ikke noe å gjøre med, altså ikke noe å tenke på. Det bare hendte.
Man tenkte på hvordan man skulle overleve neste dag, -
- bare å overleve neste dag.
Vokt brødet ditt så ingen stjeler det, så du har noe til frokost.
Åfå en lettere arbeidsoppgave var alt man tenkte på.
Man var hele tiden årvåken.
Vær på vakt. Du må overleve.
Fangenes skrekktilværelse iAuschwitz i 1940 ble overvåket-
- av Höss og omtrent 300 medlemmer av SS.
De holdt kameratkvelder med familiene for å få en følelse av fellesskap.
Men som Höss avslører, så var det et narrespill.
Palitzsch, oppropssjefen, var den slueste og sleipeste jeg har møtt-
- under min lange tjeneste i ulike konsentrasjonsleirer.
Han gikk bokstavelig talt over lik for å mette sin makthunger.
Fritzsch, nestkommanderende, var korttenkt, men sta-
- og laget ofte til bråk, selv om han framstilte seg som en god kamerat-
- og pratet mye om kameratskap når han ikke var i tjeneste.
Egentlig oppførte han seg alt annet enn kameratslig.
Höss' memoarer avslører ham som en hardhjertet smålig mann, -
- alltid klar til å legge skylden for sine feil på noen andre, -
- og han innrømmer at Auschwitz alt fra begynnelsen-
- var en konsentrasjonsleir der stor brutalitet hersket.
Men tross dette-
- så var leiren hans i 1940 en avkrok i det naziokkuperte Polen.
Dette skulle endre seg.
Hovedgrunnen til at Auschwitz ble forandret var dens beliggenhet.
Området rundt leiren var rikt på naturressurser.
I denne delen av Polen fins det mye ferskvann, kalk-
- og, viktigst av alt for det som skulle komme, kull.
Innen 12 mil lå et gruvenettverk-
- med noen av de største kullårene i Europa.
Mot slutten av 1940 var dette nettopp de ressurser-
- som forskerne i det tyske industrikonsernet IG Farben søkte.
De eksperimenterte med syntetisk gummi og drivstoff-
- som var viktig for den tyske krigsinnsatsen.
Vann, kalk og kull var de viktigste ingrediensene.
De fant at Auschwitz var rett sted å legge deres nye fabrikk i øst på.
Auschwitz, mars 1941
Heinrich Himmler, sjefen for SS, besøkte nå Auschwitz forførste gang.
Han hadde hørt nyheten at IG Farben var interessert i området.
Himmler traff Höss og den regionale nazistlederen, Gauleiteren, -
- og andre høye SS-folk.
Himmler ville øke Auschwitz' kapasitet fra 10000 til 30000 fanger.
Det ville da bli det nazistiske rikets største konsentrasjonsleir.
Men den lokale nazistlederen hadde innvendinger mot Himmlers planer.
Gauleiteren prøvde å stoppe planene med henvisning til dreneringsproblemer, -
- men Reichsführeren ville ikke høre på det øret.
Konsulter ekspertene på området, så løser det seg.
Mine herrer, leiren skal utvides.
Mine grunnerfor dette er viktigere enn deres innvendinger.
Himmlerfikk det, ikke uventet, som han ville.
En hel serie tegninger ble laget-
- over den storslagne nazistiske visjonen forAuschwitz.
Etter flere tiår ble de gjemte tegningene funnet-
- rett før den tyske arkitekten døde.
Nazistenes drøm var at pengene fra IG Farben-
- skulle betale for en ny by i Auschwitz, -
- en spesialbygd, tysk bosetning i øst.
Her skulle etniske tyskere bo. De som nå bodde i byen skulle deporteres.
Man planla et gigantisk nazisthovedkvarter-
- og en mengde andre bygninger.
I nærheten, ved elven Sole, skulle den konsentrasjonsleiren ombygges.
SS ville selge råmateriale til IG Farbens fabrikk-
- derfanger skulle arbeide som slaver-
- og et stort Kommandantur, et administrativt senter, skulle bygges.
En spesiell leilighet til Himmler selv skulle også bygges.
Auschwitz skulle bli hans andre hjem.
Man planla Reichsführerens innredning-
- fra hans sofa med bord og stol til hans veggdekorasjoner.
Himmlers visjon av det nye Auschwitz var virkelig grandios, -
- men de episke planer Adolf Hitler samtidig arbeidet på-
- skulle få Himmlers planer til å framstå som ynkelige.
Hitler skulle ikke bare omorganisere en leir og en by, -
- men omforme hele land.
Våren 1941 planla Hitler å invadere Sovjetunionen.
Dette skulle også medføre radikale forandringer iAuschwitz funksjon.
Før slutten på 1941 regnet Hitler med å innta Moskva.
Nazistene hatet Sovjetunionen.
De både fryktet og foraktet kommunismen.
Nazistene trodde at Stalin og hans Røde armé skulle bli lette å beseire.
Som sivilisasjon var de ikke like langt framme som i vest.
Man trenger bare begrunne-
- at mens Frankrike hadde vanntoaletter, -
- så hadde de fleste i Russland fremdeles en utedass bak huset.
I Berlin, våren 1941,-
- var nazistenes strategi gjennomsyret av troen-
- på at Sovjetunionens folk var underlegent.
Nazistiske økonomer planla for hærens forsyninger under invasjonen.
De mente det legitimt å planlegge for massesult.
Berlin, mai 1941
Følgende er ord fra protokollen fra en økonomisk utredning-
- rett før krigen mot Sovjetunionen begynte.
Vil vi få ut noe av Russland, så må vi redusere konsumet.
Fattigdom og sult er russerne vant til gjennom århundrer.
Deres mager erfleksible, så vi skal ikke synes synd på dem.
Og la oss være ærlige...
Millioner av mennesker vil sulte i hjel når vi tar det vi trenger.
Vi har ikke noe valg.
Krigen kan bare skje ved at hæren vår får mat fra Russland.
Alt før krigen startet-
- planla altså nazistene å utrydde en stor del av Sovjetunionens folk.
Det skulle bli en utrydningskrig.
Ukene etter invasjonen tok tyskerne tre millioner sovjetiske fanger.
Innen ni måneder var to millioner av dem døde.
Mange sultet i hjel i tysk fangenskap.
Alle sovjetiske politiske ledere-
- som ble funnet blant fangene, skulle skytes, -
- men noen som slapp igjennom ble sendt til konsentrasjonsleir.
Det var slik Auschwitz først ble trukket inn i krigen i øst.
I 1941 ble sovjetiske fangertvunget til å arbeide i grusgroper her.
Den polske fangen Jerzy Bielecki iakttok dem fra bak et gjerde.
Han så hva som skjedde.
Fangevokterne slo dem nådeløst.
De falt til bakken. Det var makabert.
Jeg hadde aldri sett noe lignende-
- og det gjorde jeg ikke senere heller, selv om jeg var lenge i leiren.
Jeg så en SS-offiser-
- gå rundt grusgropen med en pistol i hånden!
Det var sadisme.
"Dere hunder. Jævla kommunister. Drittsekker."
Forferdelige hånord.
Innimellom siktet han med pistolen ned i gropa og skjøt.
Ikke bare de sovjetiske krigsfangene fikk lide da nazistene dro mot øst, -
- men de sovjetiske jødene også.
Nazistene så kombinasjonen slavisk, jøde og kommunist som ekstra farlig.
Det fantes forbindelser mellom jøder og bolsjeviker.
Det fantes sterke bevis for en sånn kobling.
Nazistene hadde flere lignende fordommer om jøder.
De så en internasjonal konspirasjon imot seg-
- og ga jødene skylden for at Tyskland tapte første verdenskrig.
Deres feiloppfatninger kjente ingen grenser.
Det er slike østjøder som oversvømmet Europa etterforrige krig.
Parasitter som suger ut vertslandene sine, truertusenårige kulturer-
- og fører med seg kriminalitet, korrupsjon og kaos.
Siden invasjonen av Sovjetunionen-
- hadde nazistiske tropper skutt mange jødiske menn, deriblant kommunister-
- og sivile ledere og også flere som bare var i våpenfør alder.
De oppmuntret også folk til å reise seg mot jødene-
- som i disse uvanlige bilder fra Ukraina i juli 1941.
Etter en serie møter mellom Hitler og Himmler sommeren 1941,-
- økte forfølgelsen av de sovjetiske jødene.
Nye enheter ble sendt til spesialtjeneste i øst.
Blant disse var 1. SS infanteribrigade.
I en typisk manøver inntok de byen Ostrog i vestre Ukraina-
- den 4. august 1941-
- der over 10000 jøder fra regionen var samlet.
Blant dem var 11 år gamle Vasyl Valdeman og familien som nå var i fare.
Nå var dødspatruljene også ute etter jødiske kvinner og barn.
Vi visste at noe ville skje. Da vi så folk bli drevet hit med spader, -
- forsto til og med små barn hva spadene vartil for.
Et medlem av 1. SS infanteribrigade på denne tiden var Hans Friedrich.
Han sier at han ikke husker hvilke handlinger han deltok i, -
- men at han deltok i henrettelser som den i Ostrog.
De var så sjokkerte og redde at man kunne gjøre hva man ville med dem.
Barn gråt, syke gråt, -
- gamle ba til Gud. Ikke på kne, men sittende eller liggende.
Det var veldig vanskelig å høre all denne jammer og gråt.
Så ble alle tvunget til å reise seg og gå.
Så fort folk begynte å bevege seg, valgte de ut folk for henrettelse.
De utvalgte ukrainske jødene ble tatt til dette stedet, en grop ble gravd.
Akkurat som på mange andre steder i det tyskokkuperte Sovjetunionen-
- ble menn, kvinner og barn beordret til å kle av seg og dø.
Forestill deg en grøft med mennesker på ene siden-
- og bak dem, soldater.
Det var oss, og vi skjøt.
De som ble truffet falt ned i grøfta.
Hva tenkte og følte du når du skjøt?
Ingenting.
Jeg tenkte bare på...
Å sikte nøye...
For å treffe ordentlig.
Tenkte jeg.
Var det alt? Hadde du ingen følelser overfør de jødiske sivile du skjøt?
- Nei. - Hvorfor ikke?
Fordi hatet mitt mot jødene er for stort.
Jeg innrømmer at tankene mine på det punktet er urettferdige.
Men det jeg opplevde under oppveksten min på en gård, -
- det jødene gjorde mot oss, vil aldri forandre seg.
Det er min urokkelige overbevisning.
Siden oppveksten på 30-tallet i en tid av rå antisemittisme-
- mente Hans Friedrich at lokale jødiske handlende hadde lurt familien hans.
Hva hadde menneskene du skjøt-
- å gjøre med de mennesker du påstår hadde behandlet deg dårlig hjemme?
De var bare fra samme etniske gruppe.
Hva mer hadde de med saken å gjøre?
Ingenting, men for oss var de jøder.
Selv om jeg var en liten gutt, så forsto jeg hva nazister var.
Jeg visste det ikke før, men etterpå lurte jeg hele tiden på:
"Hva gjør disse menneskene så hensynsløse? Hva gjør dem til udyr?"
Drepingen pågikk helt til kvelden.
Vasyl Valdeman og moren hans klarte å flykte og gjemte seg i en landsby, -
- men SS drepte faren hans, bestefaren og to onkler.
Slik gikk den til, den første henrettelsen. Flere skulle komme.
Ved tre andre henrettelser ble mellom 2000 og 3000 skutt hver gang.
Flere ble skutt senere i mindre henrettelser-
- og det var slik den jødiske befolkningen i Ostrog ble utslettet.
Samtidig med henrettelsene av jøder i Sovjetunionen-
- økte drepingen av fanger iAuschwitz.
Forførste gangen ble fanger fraAuschwitz gasset i hjel, -
- men ikke på den måte som leiren senere skulle bli beryktet for.
Leger fra voksendødshjelps- programmet besøkte leiren.
De var ute etter de fanger som ikke lenger kunne arbeide.
De hadde rettet seg inn på mentalt og fysisk handikappede, -
- en gruppe som lenge var demonisert av nazistpropagandaen.
Det tyske folket er uvitende om all denne elendighet.
De kjenner ikke til hvor deprimerende disse steder er-
- der tusener av lallende, svaksinnede idioter blir matet og pleiet.
De har ikke merforstand enn et dyr.
Skal framtidig generasjoner måtte bære en sånn byrde?
I 1939 hadde Hitler godkjent en plan-
- for å drepe alvorlig handikappede barn.
Da krigen begynte, utvidet man drepingen til også å omfatte voksne.
Utvalget ble gjort enkelt. En lege leste pasientrapporten.
Syntes han at de burde avlives, merket han rapporten med et rødt kryss.
To andre leger leste samme rapporter separat, -
- og en majoritetsbeslutning avgjorde pasientens skjebne.
Legene traff verken hverandre eller pasienten.
De som ble valgt til å dø ble tatt til institusjoner i Tyskland som denne.
Sonnenstein-klinikken nær Dresden.
Det fantes seks sånne sentra i Tyskland-
- og her brukes en ny avlivningsmetode-
- med en innretning som snart skulle bli kopiert i Auschwitz.
De handikappede fikk vite at de skulle dusje.
De ble tatt til et rom med rørledninger og dusjer, -
- men ledningene var ikke koblet til vann.
De førte ut gjennom veggen til beholdere med karbonmonoksidgass.
Når rommet vare forseglet, ble gassen sluppet inn-
- og pasientene ble myrdet.
Ca 70000 handikappede var drept på denne måten fram til sommeren 1941.
Himmler ville utvide dødsprogrammet til konsentrasjonsleirene, -
- derfor kom en spesialenhet tilAuschwitz.
Vi fikk vite at de av oss som var syke, kunne få gå til behandling-
- der de ville bli kurert, og at de skulle skrive seg opp.
Man sa selvsagt at de skulle gå til behandling-
- og noen i leiren trodde på det.
De første Auschwitz-fangene som ble gasset, -
- ble altså ikke drept i leiren, men ble kjørt til gasskamre i Tyskland-
- og ble valgt ikke fordi de var jøder, men for at de ikke kunne arbeide.
Det var 575 personer. Det var som en begravelse.
Noen gikk, andre ble båret på bårer, det var som en slags sørgemarsj.
De fanger som sto i nærheten sa adjø til sine slektninger og venner.
De var alle utslitte fanger. Det var ingen friske blant dem.
Sykepleiere bar noen på bårer. Det var fryktelig makabert.
Det var en spøkelsesprosesjon.
To uker etter at de syke hadde forlatt Auschwitz, -
- besøkte Heinrich Himmler Sovjetunionen.
Besøket skulle få stor betydning for nazistenes utryddelsesprogram.
Funnet i 1990 av Himmlers kalenderfra denne perioden-
- gjør at man eksakt kan følge bevegelsene hans!
Han kjørte til utkanten av Minsk, der han den 15. august 1941 bevitnet-
- en henrettelse av jøder og påståtte partisaner.
Det må ha lignet denne henrettelsen-
- filmet på samme tid på sanddynene ved Liepaja i Latvia.
Etter henrettelsen sa SS-generalen Erich von dem Bach-Zelewski-
- til Himmler at henrettelsene var et problem.
- Det var bare 100, Reichsführer. - Hvordan det?
Se disse menn i øynene!
Disse menn har fått nok for resten av livet. Hva skal det bli av dem siden?
Enten nevrotikere eller voldsmenn.
Bach-Zelewski visste at over hele Sovjetunionen sommeren 1941-
- drepte nazister kvinner og barn på nært hold med kaldt blod.
Himmler innså at han måtte finne en bedre drapsmetode.
Bedre for morderne, ikke ofrene.
Nazistokkuperte Sovjetunionen september 1941
Derfor reiste SS-løytnanten Dr. Albert Widmann-
- fra kriminalpolitiets tekniske institutt til Øst-Europa.
Widmann hadde vært involvert i eksperimentene-
- med karbonmonoksid for å drepe handikappede.
Han visste at det ville bli dyrt og vanskelig-
- å transportere karbonmonoksid til steder langt fra Tyskland, -
- så han måtte finne en annen måte.
Derfor dro han til Sovjetunionen-
- fulgt av en lastebil med kasser med sprengstoff.
Widmann rapporterte tilArtur Nebe, kommandant for en dødspatrulje-
- ved dennes hovedkvarter i Minsk.
Du tok vel med nok med sprengstoff?
Du beordret 250 kg. Jeg tok med 400 kg, for sikkerhets skyld.
Veldig bra.
Bunkeren hadde kollapset helt. Det var helt stille.
Kroppsdeler lå spredd på bakken og i trærne.
Neste dag samlet vi kroppsdelene og kastet dem tilbake i bunkeren.
De deler som hengte for høyt oppe i trærne fikk være igjen.
Etter denne skrekken-
- prøvde Widmann en annen massehenrettelsesmetode-
- inspirert av det som hadde hendt Artur Nebe fra SS tidligere samme år.
Nebe hadde kjørt beruset hjem fra en fest-
- og sovnet i garasjen med bilmotoren i gang.
Karbonmonoksiden i eksosen hadde nesten drept ham.
Med lærdom av dette begynte Widmann og kollegene hans-
- å utføre eksperimenter som dette i Sovjetunionen.
Denne film antas å vise sinnssyke pasienter som låses inn i et rom-
- koblet til eksosrørene på en bil og en lastebil.
Nazistene hadde nå utviklet en billigere metode å gasse i hjel folk-
- enn den som tidligere var blitt brukt i dødshjelpsprogrammet.
Omtrent samtidig med disse gasseksperimentene i øst-
- utviklet også ledelsen forAuschwitz nye mordmetoder.
Da Höss var borte fra leiren fikk nestkommanderende Karl Fritzch en ide-
- av stor betydning forAuschwitz' historie.
SS måte å kvitte seg med fanger som ikke kunne arbeide var å skyte dem.
Men kanskje, tenkte han, fantes det en annen metode rett foran ham.
Klær ble desinfisert fra lus og annet utøy-
- med krystallinsk blåsyre-
- masseprodusert under varemerket Zyklon B.
Gass!
Zyklon B beskytter mot skadedyr og er dermed bra for nasjonaløkonomien-
- og spesielt forfolkehelsen.
Når Zyklon B-krystaller reagerte med luft ble en dødelig gass frigjort.
GIFTIG GASS LIVSFARE
Fritzsch valgte Block 11 iAuschwitz for sine første forsøk med Zyklon B.
Dette var det mest fryktede stedet i leiren, en leir i leiren-
- dit SS sendte fangerfor å straffes, forhøres, tortureres-
- eller henrettes.
Her var ståceller derfanger ble trengt sammen så de knapt kunne puste-
- og sulteceller der fanger ble låst inn noen mat og ble forlatt for å dø.
Alle iAuschwitz kjente til og fryktet Block 11.
Selv var jeg redd for å gå forbi Block 11.
Jeg var redd. Selv om det var avstengt, var jeg redd for å gå forbi der.
Når jeg likevel gikk forbi der, så var jeg redd.
Block 11 betydde døden.
En dag i august eller september 1941-
- beordret Fritsch at kjelleren der skulle forberedes for Zyklon B.
Dører og vindu ble forseglet. Hele huset ble stengt.
Plutselig så vi SS-menn løpe rundt med gassmasker.
Bunkerens vindu var dekket med sand-
- og i bunkeren, i bunkerens celler i kjelleren-
- hadde man samlet sovjetiske krigsfanger.
Neste dag viste det seg at SS...
Det var særlig Palitzsch man la merke til, -
- for han løp omkring som en gal.
Gassen hadde ikke fungert skikkelig-
- og mange av fangene levde fremdeles-
- så de økte dosen av krystaller og avsluttet jobben.
Fanger dro av sted likene på kjerrer. De tok dem til krematoriet.
Krematoriet var alt i gang.
Man så røyk fra pipen, så det var en åpen hemmelighet.
Hvordan man føler seg?
Du er likegyldig midt i alt dette.
I dag er det din tur, i morgen blir det min.
Da Höss kom tilbake til leiren, hørte han om eksperimentet.
Da jeg vendte tilbake, fortalte Fritzch om hvordan han hadde brukt gassen.
Han brukte den igjen til neste transport av russiske krigsfanger.
Da Höss kom hjem til familien sin i huset i leirens utkant var han fornøyd.
Jeg må innrømme at denne gassingen roet meg.
Henrettelse ved skyting gjorde meg alltid opprørt.
Nå var jeg lettet over at vi skulle slippe disse blodbadene.
Höss tok feil.
Han skulle få være med på et enda større blodbad-
- ved å bygge en leir her, i dette myrlandskapet-
- to kilometerfra byen Auschwitz-
- på et sted polakkene kalte Brzezinka og tyskerne-
- Birkenau.